Tekstet af NG Serier Bedst på www.NXTGN.org
I tusinde af år, har jeg været fortabt for verden.
Mit navn betyder intet for dig. Mine minder er støv.
Kun navnet på min far og min brødre huskes.
Deres fortælling fejres i jeres hellige skrifter.
Mens min kun er en fodnote. Triste, voldlige.
Men glemt.
Det skulle ikke ende sådan, -
- men kæden mellem mor og datter blev brudt -
- og ordet bliver videregivet til mændene.
Mænd bidrog også til fortællingen om Israels 12 stammer, -
- for besværet om for en enkelt simpel piges liv. Mit, Dinah.
Jacobs eneste datter.
Men hvis du spurgte mig, ville jeg fortælle en anden fortælling.
En der begyndte med det røde telt, -
- og kvinden der opdrog mig. - Dinah!
For jeg var også datter af Jacobs fire koner.
Og det var her... Det hellige sted, -
- hvor kvinder tog hen for at bløde, under fuldmånen, -
- at jeg lærte hemmeligheder og visdom -
- og kærlighed fra min mødre.
Fire halvsøstre, med samme far.
En ond og smålig mand, kaldet Laban, -
- som forbandede guderne, for kun at give ham døtre.
Hans ældste, min mor Leah, -
- var stærk og dygtig og vanvittig arrogant.
Min tante, Rachel, besad en skønhed -
- så kraftig som var den ikke jordisk, -
- og hun brugte den som et sværd. Mine tante, Zilpah og Bilhah, -
- var Labans døtre af en slavekone, -
- og blev givet til Jacob, som en del af Leah og Rachels medgift, -
- selvom han aldrig behandlede dem, som dårligere koner.
Jeg kan stadig høre deres latter...
Sangene og historier, de spandt som guld, -
- og de hellige ritualer, givet videre fra deres mødre, -
- for vi tilbad guderne hemmeligt.
I det røde telts kølige skygge, -
- gav de deres minder videre til mig, som gaver, -
- og det var gennem deres stemmer, at jeg opdagede min egen.
Men hvis min historie begynder med mine mødre, -
- begyndte deres, den dag min far gik ind i deres lejr.
Vand!
- Er jeg død? - Drik
- Det siger mine øjne mig. - Hvorfor? Hvad ser de?
Et ansigt. For smukt til at være i denne verden.
Mit navn er Rachel og du er ikke død.
- Far! Far! - Hvor har du været?
- Lang tid siden du, blev tog afsted. - En mand ved brønden.
Han sagde han ledte efter denne lejr, -
- og han havde gået i flere dage, -
- også besvimede han af feber, for min fødder.
Jeg ham i live og han kyssede mig.
- Stop snakkeriet! - Vi er fætter og kusine, siger han...
- Jeg kyssede igen. - Din skøre ged!
- Kysse en mand du ikke kender! - Jeg vidste du ikke forstod.
Stille! Alle sammen!
Onkel, jeg er Jacob. Søn af Isaac og din søster Rebecca.
Hun har sendt mig, i håb -
- om at tager i mod mig, som din familie, -
- og vil lade mig arbejde, som beskytter af dit område.
Og din fars område? Hvem beskytter det?
Min bror, Esau. Han og jeg...
Der er ikke længere plads til mig der.
Vi får se om du kan passe min flok, -
- ligeså godt som min datter.
Leah, tag dig af vores "familie".
- Fætter. - Leah.
Fra det øjeblik var hendes hjerte hans.
Det første år holdt Jacob sit løfte overfor Laban, -
- mens han faldt dybere, for Rachels fortryllelse.
- Hvilken en, Bialy. - Den her.
- Er du sikker? Han er den mindste. - Derfor har han brug for mig.
Og din søster skal bruge hjælp til at malke.
- Det er pænt af dig. - Jeg ville alligevel sælge -
- tre eller fire af dem.
De giver en god pris, når først jeg har trænet dem.
Du har gjort det godt Jacob. Knapt et år -
- og flokken er næsten fordoblet.
- Ulden er finere, gederne tykke. - Jeg fik en, -
- der var klog, til at hjælpe mig.
Du giver min far for meget kredit. Vi ved begge, han er et dovent fjols.
- Jeg talte ikke om din far. - Har Jacob fortalt det?
Far er endelig gået med til en ægteskabspris.
- Vi bliver gift i næste uge. - Jeg er glad, på begge jeres vegne.
Jeg ved, hvor længe du har ventet.
Brug kun det bedste garn. Jeg vil se perfekt ud.
Hvis Jacob husker noget fra din bryllupsnat, -
- bliver det hvordan du så ud, uden dit tøj, -
- ikke i dem. - Jeg troede altid Leah, var først, -
- da hun er modigst. - Er du sikker på, du er klar?
- Zilpah, du gør hende nervøs. - Det bør hun være.
Et er at tilfredsstille en mand med kys, -
- noget andet at gøre det dernede. - Jacob er tålmodig.
- Han hjælper hende. - Har du set en mand være det, -
- når han er klar til at parre sig?
Måske er det sådan gederne og fårene gør det.
- Min Jacob vil ikke være så ækel. - De kan ikke gøre for det.
- Nu har du gjort hende ked af det. - Hun skulle vide det.
Det starter! Jacob dansede sådan her.
I Inannas navn, hvorfra alt liv flyder igennem.
For at gennemføre bryllupsceremonien, -
- skal du gå rundt om ham, tre gange højre om.
Jeg bliver svimmel.
I det hun tager sidste skridt mod kvindommen.
- Hold dig rank og hovedet oppe. - Jeg kan ikke mere.
- Guide hende, med konens opgaver. - Jacob så glad ud.
- Velsigne dem. - Hold dig rank.
- Stop! Jeg kan og vil ikke! - Tag det roligt, søster.
Jeg er ligeglad. Jeg er ikke klar.
Du må sige til far, jeg har skiftet mening.
Det kan jeg ikke sige. Alt er arrangeret.
Jacob er derude og venter.
- Så tag min plads. Jeg beder dig, Leah. - Hvad?
Jeg er bange. Gør det for mig, jeg beder dig.
Jacob vil aldrig vide det er dig.
Du er gemt under brudesløret.
Og når han tager den af mig, når vi er inde i teltet?
Lad ham ikke. Sig det.
Sig du er genert, og vil beholde det på, -
- bare den første gang.
Efter det, er det lige meget.
Ægteskabet vil være fuldbyrdet, -
- og han må acceptere det. - Vil du?
Hun var så bange.
Jeg er ked af det.
Det er jeg ikke.
Vis mig, hvordan man gør.
Fortæl mig det, Rutti.
- Hvordan har du det? - Sulten.
- Hvad er der? - Jeg er ikke vant til at se dig grine.
Jeg er vant til at være glad.
Vis mig, hvordan man gør.
Laban! Er det sådan du gengælder mit hårde arbejde og loyalitet?
Ved at snyde mig til et ægteskab, jeg ikke ville?
- Hvad har du gjort? - Sig ikke, at dette kneb, -
- var andres ide, end din egen. Du så en mulighed for at, -
- ægte din ældste datter væk, og du tog den.
Du bedøvede mig med stærk vin, -
- så jeg først så det for sent.
At jeg havde giftet mig med denne strigle, istedet for min elskede.
Jeg holdt mit løfte og gik i seng med hende, som det var min pligt.
Men tag ikke fejl, jeg ser hende ikke som min kone, -
- før Rachel også er min.
For det dobbelte af, hvad du oprindeligt tilbød mig.
Og hvorfor skulle jeg gå med til at give -
- en elendig hyrde to af mine døtre?
Fire.
Jeg tager Zilpah og Bilhah, som betaling for de to andre.
Og du går med til det, for denne elendige hyrde, -
- har givet dig mere i profit på et år end du normalt ville få på 20.
Og end ikke du er dum nok til at opgive det.
Ruti!
- Rachel! - Hvor kunne du?
De siger, at du ikke rørte din vin.
Du vidste, det var Leah hele tiden og du gjorde intet ved det.
Sig noget.
Lyv aldrig for mig igen.
I de følgende 10 år, voksede lejren sig dobbelt så stor.
Jacob tog flere slaver ind, samt deres familier, -
- og deres stamme blomstrede.
Jeg giver ham det.
Det tog Leah og Rachel år, -
- at lære at dele mand. De længtes begge efter, -
- hvad den anden kunne give ham.
Det var Rachel han elskede mest -
- og højest, helt ind i hans sjæl, -
- men det var Leah, som fødte ham sønner, den ene efter anden.
- Mens Rachel forblev barnløs. - Sådan der!
- Et pres til! - Og på trods af hendes job som jordmoder -
- gav hende en æresplads, -
- blandt alle stammer i Haran, -
- bragte hendes gyldne hænder, flere børn til verden, end hun kunne tælle.
Det var aldrig nok.
Det er smukt.
Du skulle give det til nogen, der fortjener det mere.
Fortjener det mere end min kone?
Det skulle gøre dig glad.
Du ved, der kun er en ting der kan gøre mig glad -
- og i flere år, har jeg fejlet dig.
Er der derfor du tror jeg ligger med dig? For at få sønner? Nej.
Min skat.
Jeg ligger med dig i nat, hver nat vi har sammen, -
- fordi du er mit hjerte.
Det kan ikke være nogen sandere kone end det.
Uanset om det var skæbnens vilje, -
- eller gudernes ironiske sans, -
- undfangede Rachel et barn den nat.
Hun fødte min bror, Jospeh.
Hvis drømme en dag ville guddommeliggøre fremtiden.
- Simon, Levi, kan I hjælpe mig med den? - Jeg gør det, mor.
Du bør ikke bære det.
Reuben, hold øje med dine brødre. Din mor skal hvile.
Så I ved det alle?
Syv sønner har jeg født og jeg elsker dem alle, -
- men jeg tror ikke jeg har styrken, til at bære denne.
- Jeg tror ikke jeg overlever. - Jo, du gør.
- Hvordan ved du det? - Fordi du har os og...
Fordi din lille pige, skal bruge dig.
Lad os være din styrke. Jeg lover dig, Leah, -
- du forlader ikke denne verden, -
- og vi bringer din datter ind i den. - Vores datter.
Hun tilhører os alle.
Det er snart overstået.
Du har en datter!
Jeg blev født i det røde telt, om foråret.
Leah udtalte mit navn -
- og Zilpah hun hørte musik i det.
Den første stavelse høj og klar, -
- som når en mor kalder på hendes barn.
- Den anden blød. Som hvisken på puden. - Dinah.
- Joseph! Far og Rueben er tilbage. Kom.
Der er min Dinah.
- Og min gyldne dreng. Jospeh. - Velkommen tilbage far.
Gyldne dreng? Gyldne dreng.
- Levi, Simon, hjælp Ruben med lasten. - Se.
Joseph. Hvor smukt!
Jacob. Er det hvad mine får køber nu?
Gaver til dine dyrbare børn.
Jeg ville have købt mere, hvis ikke du havde mistet halvdelen, -
- for at betale din spillegæld.
Er du døv, din dumme kvinde!
Jeg sagde, du skulle hente mere vin! Kom så! Rejs dig!
Du har fået nok! Og det har hun også.
Jeg går ud fra, vi skal kigge på dig -
- som herren og lederen nu, skal vi?
Hellere mig, end en ubrugeligt dranker. Fortsæt -
- og vi har intet tilbage. - Hvad jeg gør med min ejendele, -
- er ikke din sag. - Jo, når der vedrører min familie.
Din familie ville ikke eksistere, uden min gavmildhed.
Husk på det, Jacob. Dette er mit land!
Du og dine sønner arbejder for mig.
Ikke længere.
- Skulle det skræmme mig? - Det bør det.
Send din mor hen til mig. Hurtigt.
Ruti!
- Kom tilbage! - Mira skal føde.
Vi skal bruge et ekstra sæt hænder.
En god lærling kommer aldrig for sent.
- Du er heldig barnet ventede. - Tilgiv mig.
Far vill se dig. Det er vigtigt.
Massèr maven, sådan her.
- Hvilke essentielle olier skal jeg bruge? - Lavendel og -
- jasmin mod smerten.
Og cedertræ til at berolige hendes muskler?
- Hvorfor ville Jacob se din mor? - Vi flytter.
- Hvor skal vi hen? Er der langt? - Shechem.
Lang og vanskelig. Jeg tager os gennem min fars land.
Jeg må se Esau.
Han er min bror og jeg gjorde ham ondt.
Det er længe siden. Du var meget ung.
Ikke så ung, at jeg ikke vidste, hvad jeg lavede.
Jeg skal gøre det godt igen og bede om tilgivelse.
- Er du sikker på han giver det? - Nej.
Jeg ved bare, det vil hjemsøge mig for altid, hvis ikke jeg prøver.
Du er en god mand.
Selv om jeg løsriver vores familie -
- og tager dig langt væk hjemmefra?
Vores hjem er, hvor du er.
- Hvordan vil kvinderne reagere? - Højt.
Fortæl vores sønner og hyrderne det.
Lad kvinderne høre det fra mig.
Sov. Det skal nok gå.
Vær tålmodig, min far skal nok snakke med jer alle sammen omkring rejsen.
En af gangen!
- Hvor tror du at du skal hen? - Simon, jeg beder dig. Jeg skal se far.
- Han har travlt. Med vigtige ting. - Levi, dette er vigtigt.
Så giv mig beskeden, så giver jeg den videre.
Du ville bare blive forvirret.
- Lad det ligge, Simon. - Hun burde opføre som en ordenligt kvinde.
Og du burde ikke opføre dig som vores bedstefar.
Flyt jer!
Undskyld jeg forstyrrer far, men jeg skal tale med dig nu. Det er om Ruti.
Vi må tage hende med os.
Du har set, hvad han gør ved hende. Hun dør, hvis hun efterlades alene.
Hun er din bedstefars kone, hans ejendom.
Jeg kan ikke tage det, der ikke er mit.
Du kunne købe hende. Her!
Du kunne tage det, sælg det, far.
Betal ham, hvad ønsker!
Det eneste Laban vil, er at nægte mig, hvad jeg vil have.
Jeg kunne tilbyde ham halvdelen af mit og det var ikke nok.
- Stol på mig, jeg ved det. - Og jeg ved, vi må prøve, -
- for hvis ikke, er vi ikke bedre end han er.
Jeg spørger ham. Det lover jeg.
- Tak. - Gå så, afsted med dig.
Han har indvilliget at tage Ruti med os.
Hvor skal vi skjule disse gudebilleder?
Far siger vi kun må tilbede hans ene gud.
Disse tilhørte min mor og hendes mor før det.
Din far bliver vred, hvis han finder det, -
- men de er en del af os, Dinah.
Jeg elsker Jacob af hele mit hjerte, men det er hvem vi er.
Han har sine måder, vi har vores.
- Rachel, er du glad for at flytte? - Selvfølgelig.
Har du aldrig undret dig over, hvad der hinsides bjergene?
Ting du aldrig har set. Dale og floder.
Byer med huse med vægge, fulde af nye mennesker.
En mand, måske? Hvem ved?
Måske venter den ægte kærlighed derude, -
- i dette øjeblik. - Så ægte, som din og Jacobs?
Kunne være.
Det er sådan jeg vil blive forelsket. Ligesom dig og far.
- Så er du heldig. - Jeg er heldigere.
For jeg vil ikke dele ham.
- Manden jeg ægter vil kun elske mig. - Heldigere og klogere.
- Et figentræ på hovedet. - Den var god.
- Dér. En mand der løber. - En meget tyk mand.
- Ved siden af ham. - Dig, der ridder på kamel.
Det har jeg altid gerne ville prøve.
- Det kommer du til en dag. - Har du set det? I en af dine drømme.
Ikke rigtigt. Jeg har fortalt dig, det ikke fungerer sådan.
Hvad så du så?
Dig, på en rejse.
Længere end den vi skal tage.
Langt i en anden verden, ser det ud til.
- Rueben? - Døende lam.
Dinah!
Jacob, vil du købe min kone?
Du har aldrig set hende, som andet end din slave.
Og du har behandlet hende meget værre end det.
Du skal ikke prædike for mig!
Dette er din skyld!
Ser ud til du har sparet nogle penge.
Gør alle klar, vi tager afsted.
Kig ikke tilbage, Dinah. Kun fremad.
Jeg bliver træt af at gå. Og sulten og jeg keder mig.
- Jeg ville ønske det kunne regne. - Dinah.
- Om hvor mange dage er vi der? - Få.
Det har du sagt, siden vi gik -
- og det er tre måneder siden. - Stop med at spørge.
Joseph?
- Hvordan har far det i dag? - Det er det samme.
Han sov ikke i nat. Han er bekymret, -
- over han ikke sendte nok gaver med meddelerne.
- Hvilke meddelere? - Far sendte hyrder ud, -
- for at varsle Esau om os.
Varsle ham? Du får det til at lyde -
- som om han ikke bliver glad for at se os.
- Hvorfor stopper vi? - Vi må være tæt på floden.
Floden. Må jeg se den? Jeg har aldrig set en.
- Ja, Joseph går med dig. - Kom.
- Vi stopper her for natten. - Så tidligt? Det er kun middag.
Vi kunne nemt kommer over floden.
Reuben, bed de andre om at sætte lejren op.
Ja, far.
Hvis en af os delte telt med ham i nat, -
- beroliger det ham måske. - Det bør være dig.
Jeg har fundet nogle røllikerødder. Bryggen bør hjælpe ham til at sove.
Jeg giver ham den.
- Dinah. Afsted med dig. - Jeg giver det.
Bilah har lavet det til dig.
Budbringerne burde være kommet tilbage nu.
Måske forbereder Esau nogle -
- gaver for at sende tilbage med dem.
Jeg er en forræder. Han skylder mig intet.
Hvordan forrådte du ham?
Jeg hørte på nogen, jeg ikke burde.
Nogen overbeviste mig om, jeg fortjente min fars velsignelse -
- mere end min storebror gjorde.
Så jeg narrede fødselsretten ud af Esau og gjorde den til min egen.
Da han fandt ud af det, var jeg for bange for at stå over for ham, så jeg flygtede.
Hans hjem, landet jeg prøvede at stjæle, -
- er på den anden side af floden. Og nu, -
- kan jeg ikke få mig selv til at krydse den.
Jeg er ligeså stor en kujon nu, som jeg var dengang.
En kujon ville ikke være kommet her.
Jeg tror ikke man kan være modig, uden først at føle frygt.
Og du tager fejl om, at Esau ikke skylder dig noget.
Du er hans bror.
Hvordan er du blevet så vis?
Jeg lyttede til min mor.
Reuben!
Far. Far. De er tilbage.
De siger Esau er på vej hertil, -
- med en hær på 100 mænd.
Kør med vognene! Hurtigt! Afsted!
Hurtigt!
- Reuben! - Afsted!
Reuben! Simon, Levi! Hold jer tæt til mig.
Resten af jer, få kvinder og børn om bag vognene.
Beskyt dem med jeres liv! Hurtigt!
Far! Jeg vil med dig!
- Nej, du skal være i sikkerhed. - De er her.
Tilbage. Esau og hans mænd er her.
Bliv her.
Er det virkelig dig.
Jacob! Tak skæbne!
Tilgiv mig.
Bror, jeg tilgav dig for lang tid siden.
Velkommen hjem.
Husk hvad I har set her i dag.
Det der gør mænd store, ligger i, at kunne tilgive.
Esau og hans mænd ledte os tilbage til hans lejr, -
- hvor vi mødte min bedstemor, Rebecca.
Det største orakel i Canaan.
Min far talte sjældent om hende.
- Hun er mindre end jeg troede. - Hun kan spå om fremtiden.
Der er intet småt ved det.
Hej mor.
Velkommen hjem.
Dette er min familie. Det er Reuben, min førstefødte.
De næste to, Simon og Levi, også af Leah.
Dette er Joseph, min søn med Rachel. Leah, min første kone.
Og Dinah, vores eneste datter.
- Er du ikke bange for mig? - Hvad?
Skulle jeg være det?
Hvor længe bliver du?
Reuben og jeg tager til Shechem i morgen, -
- for anmode kongen om noget land. Resten af familien, -
- bliver her, mens jeg er væk. - Godt.
Før hende til mig.
Det er på tide, jeg lærer mit barnebarn at kende.
Hvorfor vil hun have mig og ikke Joseph?
- Han har samme evne som hende. - Du er min eneste datter.
Måske har hun noget visdom, at videregive.
Far, hvem er alle de mennesker?
- Pilgrimme. Venter på at se Rebecca. - Hvorfor?
De fleste lider på en måde, -
- enten af fattigdom eller sygdom.
De rejst langt, for at få deres skæbne læst, -
- i håb om, at hun fortæller, noget bedre venter forude.
- Og gør hun det? - Altid.
Du vil hjælpe Werenro bringe pilgrimmene ind og ud, -
- tage deres gaver, og takke dem for deres ofring.
Ja, bedstemor.
- Tag det roligt, jeg ødelægger hende ikke. - Det ville du heller ikke kunne.
- Hvor længe er det siden, Jacob? - 25 år.
27.
Og se dig. Du har klaret det godt.
Det var rigtigt at sende dig til Laban.
Og det var rigtigt at forlade ham.
Vi får se, gør vi ikke?
Farvel, mor.
Mens Reuben og Jacob forlod os, for at anmode kongen om land, -
- hjalp jeg Werenro, min bedstemors slave.
Denne vej.
De ting du søger, er ikke langt væk.
Du må holde ud og jeg lover, du vil finde dem.
Tak.
Der var ikke mange i dag. Der kommer flere i morgen.
Hvordan fik du de ar?
- Rebecca mærker alle sine slaver. - Skar hun i dig?
Hun fik min mor til det. Da jeg blev gammel nok til at tjene.
- Er du okay? Har du spist i dag? - Det er bare varmen.
- Og du? - Nej.
Tag noget.
Jeg troede, at du forstod.
Gå, gå nu.
Du fik specifikke instruktioner omkring de pilgrimme.
Det var ikke dit job, at gøre mere for dem.
Disse mennesker sulter, bedstemor.
Det er fattige folk og alligevel giver de gaver, de ikke kan undvære, -
- til dig, som ikke mangler noget.
Hvis jeg afviste deres gaver, ville de så modtage mine?
Dinah, du skal ikke tage beslutningen.
Det er sandt, jeg har ikke brug for deres gaver, men hvis jeg fortalte dem -
- at deres ejendele, ikke betød noget for mig, -
- ville jeg berøve dem for noget langt mere værdifuldt, -
- end en skål eller vægtæppe.
Jeg ville tage deres værdighed og det vil jeg ikke.
Undtagen for en slave.
Du taler meget modigt for en, der er så ung.
Din far har forkælet dig med for meget frihed.
En uheldig konsekvens, når et barn bliver favoriseret.
Det var dig der sagde, han skulle forråde Esau?
Han var din favorit, og du så ham som arving.
Jacob var meget speciel for mig.
Men der mere i det end det.
Min mand mistede synet, -
- og stammen skulle have en ny patriark -
- og Jacob havde talenter, hans storebror ikke havde.
Jeg vidste Esau aldrig kunne være leder.
Det var ikke det, jeg så ved floden den dag.
Måske er dine evner ikke så store som du tror.
Forsigtig min pige.
Om du kan lide det eller ej, så er vi to af samme blod.
Joseph har måske mine evner, -
- men du er langt mere familie for mig, end han er.
Du ved det bare ikke endnu.
Du foretrækker at tro vi er forskellige -
- fordi jeg vil revse en slave, og du ikke vil.
Nej, vi er forskellige -
- for jeg ville aldrig eje en.
Det eneste vi har tilfælles er min far -
- og ham mistede du.
Det vil du også, min kære.
Og du vil bære det, som jeg har, fordi du er stærk, -
- men det har sin pris.
Og giver dig et liv fyldt med sorg.
Jeg har set det.
Farvel bedstemor.
Det var sidste gang jeg så hende.
Købmændene vi har snakket med siger, at muligheden for handel...
Simon, jeg har fortalt dig, vi er hyrder, ikke købmænd.
Far, der er nemmere veje, -
- at tjene på. - Så er det nok.
Dinah! Skynd dig! Jeg kan se byen.
Hvis Joseph så mørket, der ventede forude, -
- sagde han intet til os.
Måske vidste han, at Jacob aldrig kunne overtales -
- til at forlade stien hans gud har lagt. - Far, se.
- Det er Shechem, hvor kongen bor. - Hvor er vores land?
Kan du se den højderyg bag byen? Det er vores nye hjem.
Eller måske var fordi Joseph ville tro, -
- som vi alle gjorde, i en bedre drøm.
Jeg kan se krydderihandlerne. Hold dig til mig.
Shalem, lad os gå.
Hvad er der galt?
Det er bare varmen. Hun klarer den.
Kom.
Du vil snart slutte dig til os i det røde telt.
Der er intet at være bange for.
Det får du at se, når du bruger tid der.
Hvad med vores mænd?
De er ikke inviteret.
Far!
- Begge brønde er tørre. - Er du sikker?
Dette land, er ikke hvad kongen lovede os. Han har snydt os.
Du bør protestere, ellers ser vores stamme svag ud.
- Hvad er dit råd? - Spørger du om råd fra en dreng?
En dreng, der kan se ting du ikke kan.
Jeg ville træde varsomt og ikke beskylde kong Hamor.
Er der andre brønde?
I bør lede. Se hvad I finder.
- Far, vi kunne grave i flere uger. - Så gør det.
Jeres bror har ret.
Selvfølgelig har vores bror ret. Det har han altid.
Ligegyldigt med at resten af os, -
- brækker ryggen, for at finde en ny brønd.
Jospeh har en kittel, der passer til hans drøm.
Han må vide bedst.
Og en dag får det ham i problemer.
Hellige mor, vi er blevet velsignet med to nye døtre.
Fra Rhoda og Tamar, konerne af vores sønner Simon og Levi, -
- og vi beder dig byde dem velkommen, ligesom vi har, -
- i din kærlige favn.
Vi forstår, at det hele er nyt for dig.
Den hellige mor, som vi kalder Inanna, -
- giver kvinder en gave, der ikke er kendt blandt mænd, -
- der er det hemmelige i blod. - Mænd ser det kun som smerte.
De tror vi lider, og ser dem selv som heldige.
Det er os, der er de heldige, -
- for vi alene, har kræften til at give liv.
I det røde telt, omgiver vi os med den helbredende hånd -
- og kærlige stemmer. Og vi takker for viden om, -
- at liv kommer mellem vores ben -
- og at prisen på liv er blod.
Her i det røde telt, glæder vi os over Inannas gave.
Vi tilbeder hende, ved at fejre vores døtres første blod, -
- griber det og returnere det til jorden, -
- så det kommer tilbage til den hellige mors skød.
Døtre af Inanna, vores hellige mor.
Vi har holdt vores tro adskilt fra mændenes.
Men mine brødres koner, blev ikke født med den tro, -
- og i deres frygt, -
- fortalte de deres mænd om det røde telts hemmeligheder.
Far, hvor kunne du tillade det? De tilbad afguder -
- og messede om blod, som hekse. - Så er det nok!
Hvor er de?
- Nej! - Hvor er jeres falske guder? Afguderne!
- Nej, nej! - Havde jeg vidst, at I gemte det her.
Det kvindernes verden. Du hører ikke til her.
Jeg smadrer dette sted!
- Så må du smadre det med os i det! - Hvad sagde du?
Jacob, tilgiv hende. Hun er bedøvet med søvn.
Hun ved ikke hvad hun siger.
Jeg ved præcis, hvad jeg siger.
Undskyld for din uforskammethed!
Hvor kunne hun underkaste sig til ham, -
- når hun ved han tog fejl!
Hun prøvede bare at beskytte dig.
Hans vrede var misforstået, Dinah.
Simon og Levi provokerede ham -
- og du kan takke mig for det.
De foragter den måde, far favoriserer mig på.
Jeg må finde en måde, at slutte fred med dem på.
Ellers bliver tingene endnu værre.
Et medlem af kongens husstand, skal føde et barn.
Han har hørt, at en af dine kvinder, er en dygtig jordmoder.
Min kone, Rachel, men jeg ville ikke skilles fra hende i dag.
Måske hvis kongen tilbød en belønning, -
- for at ære hans anmodning? - Simon!
Dette er ikke en anmodning. Det er en ordre.
Tal aldrig på mine vegne igen.
Nogensinde.
Du svor du aldrig ville lyve for mig.
Bad dig opgive din gud, til fordel for min egen, -
- ville du så gøre det?
Rachel, hvis du prøver at forsvare dig selv...
Jeg prøver at forsvare måden!
Måden, som vores mødre og deres mødre, -
- vise kvinder, alle sammen. Den tro er ikke -
- en større trussel til din gud, end jeg er.
Det er ting vi holder hellige, Jacob.
Ting du ikke kan forstå, det kan ingen mand.
Det er ikke for at gøre dig ondt.
Jeg kan ikke kæmpe mod jer begge.
Jeg har intet andet valg, end at sende en af jer væk.
Lad os håbe det ikke er mere end en enkelt dag.
- Bare du ikke vænner dig til paladset. - Palads?
Kongens hof, skal bruge en jordmoder. De har bedt om dig.
Jeg skal bruge en assistent. En hvis færdigheder jeg kan stole på.
Så vil den eneste kvinde til det, være din lærling.
- Og hvem passer på hende? - Det gør jeg, søster.
Dinah!
Vi bliver bedraget af denne kong Hamor -
- og alligevel underkaster far sig.
Mit navn er Dinah. Dette er min tante, Rachel.
Hun er den bedste jordmoder, du kunne ønske dig.
Jeg lover dig, vi forlader ikke din side.
- Tak. - Det varer ikke længe.
Send en tjener efter lagner. Nye, så mange hun kan bære.
Jordmoderne er her, min dronning.
Du gør det flot, Abi.
Rachel vil tjekke barnets placering.
- Træk vejret! Hun er klar. - Vi har ingen lagner.
Dinah, tag klodsen. Kom.
Tjeneren er her. Du kan bruges. Vi skal bruge flere hænder.
- Dinah, det er dronningen! - Tilgiv mig.
Det er en ære at møde dig.
Hvis du kan stå over for mig, -
- så kan vi støtte Abi under hendes arme, -
- mens Rachel griber barnet. Under hendes arm.
Godt. Har du set en fødsel før?
Jeg har født, men aldrig set en -
- og aldrig sådan her. - Det er et mirakel. Hold fast på hende.
- Okay, træk vejret. - Jeg ved du kan. Pres.
Tak.
Det er dig! Hvad laver du her?
Jeg hjælper min tante. Jordmoderen. Hvad laver du her?
- Jeg bor her. - I paladset?
Mit navn er Shalem. Jeg er kong Hamors søn.
- Så dronning Renefer er din mor? - Har I mødt hinanden?
- Var hun uvenlig dig? - Nej.
Men det kunne hun have været.
- Jeg skal finde brønden. - Igennem der.
Vil du have jeg går med?
Jeg var meget imponeret over din niece.
- Hun er en stærk kvinde. - Stædig, vil nogen sige.
Stadig...
Det er sjældent at se i denne by.
De fleste Shechem kvinder er fjollede og dumme.
Ikke ligesom dem i Egypten, hvor jeg kommer fra.
Har du ikke en datter?
Kun en søn, som jeg elsker af hele mit hjerte.
Men det er ikke det samme.
Undskyld mig.
- Kan du svømme? - Selvfølgelig. Kan du?
Hvor jeg voksede op, så jeg kun vand i brønden -
- eller det der faldt ned fra skyen. Har aldrig duftet noget så sødt.
Det er duften fra lotusblomsten.
- I Egypten anses de for hellige. - Hvorfor?
Fordi de er tidsløse.
Et symbol på fødsel og genfødsel.
Om natten lukker de sammen, trækker sig ned i vandet, -
- men hver dag, åbner de igen. Deres blomstring genfødes.
Mine mødre ville elske den historie.
De dufter virkelig som parfume.
De siger den er stærk nok, -
- til at få ænder og fisk til at besvime.
- Og hvad får dig til at besvime? - At kigge på dig.
- Rachel! Rachel, han er her! - Hvem?
Jeg troede ikke jeg skulle se ham igen, -
- men han er ægte, ligesom du sagde. Det er som en storm.
Hans navn er Shalem -
- og han er søn af kongen og dronningen.
- Hvad har du gjort? - Ikke noget du ikke gjorde, -
- da du forelskede dig i far. - Forelsket? Du har lige mødt ham.
Og? Du vidste det straks.
Jeg var heldig, hvis det skete for mig, -
- og det er sket. - Vi taler om det på vej hjem.
Vi skal afsted nu, -
- hvis vi skal være hjemme, før det bliver mørkt. Lad os gå.
Jeg er bange for I ikke kan tage afsted. Slet ikke Dinah.
Kongen har bedt om, at hun bliver et par dage, -
- for at hjælpe Abi under hendes nedkomst.
Jeg må spørge hendes far om tilladelse.
- Han er en mand af ære. - Min mand ligeså.
Frygt ikke. Vi tager os godt af hende.
Mine vagter vil eskortere dig tilbage til din lejr.
Dinah, hør på mig.
Husk på hvem du er og hvor du kommer fra. Vær ydmyg -
- og beskyt din ære.
Farvel.
Hvad var det du talte?
Egyptisk. Jeg gik i skole der.
Min mors familie er fra Thebes.
- Så du har været på havet? - Det har jeg.
- Var det meget smukt? - Ikke så smukt som dig.
Du er ikke som jeg troede en prins ville være.
Fordi jeg skræmmer dig?
Fordi du ikke gør.
Hvis denne prins ville kysse dig...
- Jeg ville sige han skulle komme med ting. - Som?
Som blomster.
Og smykker.
En ring.
Andet?
Men hvorfor datteren til en hyrde?
Dinah er lige så værdig, som en anden prinsesse.
Far, når du lærer hende at kende, vil du forstå.
Jeg forstår at du er ung og pågående.
Det er sandt. Jeg ved i mit hjerte, det er rigtigt.
Hun er den, jeg vil dele mit liv med.
- Hvad er det? - En gave.
Den er smuk!
Hvordan ser jeg ud?
Som en kommende dronning af Shechem.
Talte du med din far?
Godkendte han det?
- Sker det virkelig? - Hvis din far siger ja.
Bør vi spørge om tilladelse først?
Jeg beslutter, hvem jeg gifter mig med, ikke ham.
Det er mit liv.
Min fremtid.
Mit valg.
Kys mig.
Velkommen, Deres majestæt. Mit navn er Jacob.
Dette er mit folk. Hvad skylder æren?
Intet, Jacob. Vi er familie nu.
Min søn har ægtet din datter.
- Det ville hun ikke! - Jeg giver dig denne fine betaling.
Lad os alle fejre deres ægteskab og må vi alle trives.
Kendte du til det? Hvorfor blev jeg ikke spurgt?
Er du utilfreds? Du kan ikke vel ikke gøre indsigelse på det?
Jeg gør indsigelse på den måde, det er sket.
Trods af det, kan vi ikke gå tilbage. De bor -
- allerede sammen, som mand og kone. - Hvem ægtede dem? Dig?
- De ægtede hinanden, som vores skik. - Det er ikke vores.
Kom, Jacob.
Vi er brødre nu. Slug din ære.
- Jeg har slugt min. - Du taler om ære, hvad med respekt?
Jeg byder dig en betaling, der passer til en egyptisk prinsesse.
Mere end min far gav for min kone.
Ikke at Dinah ikke er værdig, -
- men du kan ikke ønske hende tilbage.
Hun er ikke længere jomfru. Og desuden, -
- er min søn forelsket i hende.
Nævn din pris og jeg betaler.
Min datters ære ikke til salg. Jeg skal tænke over det.
Jeg taler med min sønner -
- og giver dig mit svar om to dage.
- Ikke nu. - Jacob! Jeg forstår godt du er sur, -
- men tænk på din datter.
Shalem er prins, hun kunne ikke finde en bedre mand.
Hun gjorde det uden min tilladelse!
Det var ikke sket, hvis du ikke havde efterladt hende.
Jeg blev beordret af kongen.
Jeg er din konge! Du lystrer mig!
- Leah, vent. - Du har måske ikke indrømmet det til -
- Jacob, men fortæl mig sandheden. Kendte du til det?
Kun at de mødtes. Det skete så hurtigt.
Selvfølgelig! Siden hun blev født, -
- har du fyldt hendes hoved, med romantiske ideer om kærlighed.
Og se hvad der skete!
Vanære mod hende, vanære mod familien.
Der er ingen vanære, i at finde ægte kærlighed.
Dinah er en kvinde nu. Med hendes eget sind og ønsker.
- Og din impulsivhed. - Og din gode fornemmelse.
Hun har fundet, hvad hun ledte efter, Leah.
Vanære vil kun ramme hende, -
- hvis Jacob tvinger hende hjem, -
- med hendes mødom taget og hendes fremtid ødelagt.
Hvad foreslår du, vi gør nu?
Hvad vi kan gøre, for at hjælpe hende.
Mine mødre og tanter flytter snart ind i det røde telt.
- Hvordan ved du det? - Månen er snart fuld.
Og hvad gør de i dette telt, hvor mænd ikke er tilladt?
- Jaloux? - Selvfølgelig.
De tænder lys og røgelse.
- Griner, sladre, fortæller historier. - Historier om hvad?
Om dem selv og hinanden.
Mest om de personer de engang elskede og -
- dem de vil huske.
Og på den måde, dør folk aldrig rigtigt.
Det er ligesom lotus blomsten. Min mor sagde engang, -
- at sørge er respektfuldt, at huske er helligt.
Og når vi en dag visner, -
- hvad vil du huske mest om os?
Alt.
Det er ikke lang tid siden, jeg stod ved en brønd som denne -
- og du dukkede pludselig op, helt uklar.
Hvad der skete med Dinah og Shalem, -
- er ikke mere pludseligt, end hvad der skete med os.
Jeg blev forelsket i dig ved brønden.
Tog jeg dig lige der? Nej.
Jeg gik til din far og gik med til hans betingelser, -
- før jeg kunne ægte dig. Tro mig, -
- ventetiden var en lidelse, men jeg gjorde det, -
- med respekt for ham og for dig.
Og fordi det var din skik.
Men havde du været fra en anden stamme, -
- med dine egne traditioner, havde jeg æret dem.
Ligesom Dinah har æret Shalems.
Har du glemt, hvordan det er at elske nogen så meget?
Hvordan ved vi hun ikke blev tvunget til det?
Måske blev hun voldtaget?
Hvor vover du at tale om vores søster sådan!
Dinah ville kæmpe imod mænd hun ikke vil have.
- Hyrde eller prins. - Så er det nok!
Jeg ikke ændre, hvad der allerede er sket.
Ægteskabet er fuldbyrdet.
Jeg har bedt om jeres råd, -
- på at beslutte en rimelig pris.
Hvis kongen vil vise vores stamme respekt, -
- skulle han betale en formue, lig hans egen.
Jeg troede din bekymring var for Dinahs ære, -
- ikke for at tjene. - Hvilken ære?
Den blev taget af den ikke-omskårede hund -
- da han stjal hende fra os! - Hvad foreslår du?
At Shalem betaler os med sin forhud?
Hvorfor ikke? Endnu bedre.
- Forlang alle Shechems mænds forhud. - Stille!
Abraham tog kniven, til dem i hans husstand -
- der ikke var af hans pagt.
Hvis mændene i Shechem går med til det, -
- kan ingen mand sige, at Dinah blev skadet.
- Far, jeg mente det ikke. - Nej, du har ret.
På den måde vil vores tradition fortsætte.
Og Dinahs sønner vil også være omskåret.
Men du tager stadig i mod kongens guld?
Vi skal ikke bruge guld.
Det vi skal bruge er at vores skikke og tro, fortsætter og gror.
Josephs ide sikrer dette.
Hvilken barbarisk handling er dette?
Hvem tror du at du er, at forlange min søns manddom -
- og min, min families og undersåtters! - Far!
Jacob, jeg går med til dine krav.
Kongen taler ud af frygt for mig, og loyalitet mod hans mænd, som vil lide.
Hvis det er min kones families skik, så ærer vi den.
Tilgiv mig, for at have fornærmet dig.
Jeg skulle have været kommet til dig og bedt om tilladelse.
Du må vide, jeg elsker din datter, -
- jeg vil være med hende, uanset prisen.
Hun er allerede halvdelen af mig.
Hvad ser det ud til?
Som om vi skal planlægge en bryllupsfest.
Tak.
- Tak. - Vi får nogle af hyrderne til at hjælpe.
De er nemmere at overtale end vores brødre.
Vi behøver ikke mange.
Alle mænd i byen, vil være ukampdygtige.
Der er ingen, der kan yde modstand.
I morgen aften så.
Vi får vores hævn og vores belønning -
- og far vil aldrig overse os igen.
Jeg lader dig ikke gøre det.
Hvor vover min far, at tro han kan skære dig.
Han gør det ikke. Det ville være akavet.
- Hvordan kan du joke med det! Du kunne dø. - Kom her.
- Nej. - Det er kun et kødsår.
Større lidelse, hvis ikke jeg havde dig.
Han havde ingen ret til at bede om det. Ingen kone er det værd.
Han havde enhver ret.
Du er det værd og meget, meget mere.
Shalem?
Shalem!
De begynder ved daggry.
Vores mænd først, så resten. Det er snart ovre.
- Beklager. - I Egypten omskærer de drenge, -
- når deres stemmer ændrer sig. Min far, mine brødre, -
- de overlevede nemt. Det samme vil vores mænd.
Jeg forstår bare ikke, -
- hvorfor Shalem ville gå med det.
Han må elske dig meget højt.
Shalem, min kæreste.
Faldt jeg i søvn?
Det meste af dagen.
- Er det slemt? Hvad kan jeg gøre? - Distraher mig.
Fortæl mig en af dine historier.
I vores stamme, når vi bliver gift, -
- skal vi skjule vores ansigt med et slør.
Hvor mange tror du -
- der kommer fra paladset til Dinahs bryllup?
- Udover kongen og dronningen? - Vagter, tjenere.
Leah får os til at lave mad, flere uger i forvejen.
I har alle fået sønner.
I ved ikke hvordan det er, at give slip på en datter.
Hun er også vores.
Og sammen har vi opdraget en vild pige, -
- til en stærk, smuk kvinde.
Det har vi, har vi ikke?
Simon.
Simon, er du der?
Levi! Levi! Hvor er du?
Dinah!
Jeg elsker dig, Shalem.
Jeg elsker også dig.
Hjælp! Jeg beder dig!
Tekstet af NG Serier
Bedst på www.NXTGN.org